Joo, Katarakti on parempi. - Hyvä on.
Aidran hiukset ovat mustat, pikimustat.
Kukaan ei voisi tunnistaa häntä. Hän haluaa taas aloittaa alusta.
Bruno?
Mitä sinä täällä teet?
Missä lastenvahti on?
Lähetin hänet pois. On myöhä. - Niin on. On parempi että menet.
Missä olet ollut?
Olin teatterissa. - Et kertonut.
Sain kutsun viime hetkellä. Heillä oli liput. - Keillä oli liput?
Ystävillämme. Tunnet heidät kaikki. - Miksi minua ei kutsuta enää?
Koska he tietävät, että olemme eronneet.
Lopeta tuo, Giacomo.
Siinä hän onkin. - Hei, isi!
Mennään, isi tuli.
Katso, mitä jälkeä. - Kaikki renkaat on lytyssä.
Vien sen rengashuoltoon. Avaimet.
Yhden vielä ymmärtäisi, mutta neljä on sairasta pilaa.
Älä huoli. Mennään tai myöhästytte koulusta.
Olemme jo myöhässä. —Ei voi mennä kouluun, kello on jo soinut.
Minä sinulle kellot näytän. Mennään.
Mihin sinä menet? —Harjoituksiin. Olen myöhässä.
Vien sinut. Soitin Teresalle, että myöhästyn.
Ainako te harjoittelette? - Ensi-iltaan on kymmenen päivää.
Kuule, millainen se Teresa on? Onko hän nuori?
On, mutta ei syytä huoleen.
Etenkään nyt. Olemme vain työtovereita. Ei syytä...
En minä ole huolissani.
Tarkoitin, että onko hänellä kokemusta?
Nuori ja kokematon, mutta taitava. Mennään.
Tule joku päivä käymään, lavastus on upea.
Maailma tuntui sortuvan, sitten huomaan tekeväni elokuvaa -
tunnetun näyttelijän kanssa. Tiedätkö Marco Pulicin?
Minulla on jopa rahat siihen. —Hieno juttu.
Huomaatko, mitä elämä tuo? Taas on töitä —
ja se on vakava ja tärkeä elokuva Berlusconista. Hyvä!
Ovatko asianajajat lukeneet sen? - Eivät vielä, mutta ei huolta.
Minulla on tärkeää asiaa: Lukisitko käsikirjoituksen? —Sopii.
Kuuntele. Siinä on näet pieni rooli, ihan pieni vain.
Pitää mennä. —Mutta hyvin tärkeä.
Voisitko tehdä sen? —Minäkö?
Ei nyt taas aleta. —Miksei?
Puhuin eilen Sturovskin kanssa, muistatko?
Hän kysyi: "Miksi hän lopetti? Hän oli niin taitava."
Muistatko miten hän puhuu?
Se on ollutta ja mennyttä. - Menen nyt, Paola.
Tulen heti.
Puhutaan vakavasti.
Koska sinulla menee nyt paremmin, järjestä asiasi lapsia ajatellen -
että he voisivat olla kanssasi. - Missä muka? Nukun toimistolla.
Voisit hommata asunnon, johon lapset voivat tulla leikkimään.
Aloitan elokuvaa. Ei ole aikaa enkä ole edes samaa mieltä.
Minulla on ajatus, joka voisi auttaa.
Jos vanhempani auttavat, voisin ostaa sinun puoliskosi asunnosta.
Rahoilla voisit ostaa pienen asunnon jostain läheltä.
Autat häätämällä minut kodistamme? —Ei kyse ole siitä.
Ryhmän tärkeimmät johtajat vaimoineen -
kävivät jouluaterialla kotonani Arcoressa.
Huolehdin korujen hankkimisesta täsmällisyydellä —
joka vastaa perfektionistista luonnettani.
Käytin tietokonetta lahjoittaessani vuosien myötä rouville korvakorut —
rannerenkaan, kaulakorun ja rintaneulan —
jotta en sortuisi antamaan samaa lahjaa kahta kertaa —
ja jotta voisin valita korun niin, että syntyisi kokonaisuus -
eräänlainen vuosien saatossa lahjoitettujen korujen lajitelma.
Dokumentti antaa vähän viitteitä. Henkilöhahmosi on erilainen.
Minun Kaimaanini pitää olla vivahteikkaampi ja häilyvämpi.
Maistakaa juustoa, jonka sain teatterista.
Selitin juuri Teresalle, että Kaimaani saisi olla vivahteikkaampi.
Oletteko samaa mieltä? - En.
Berlusconi on omatekoinen. Hän on jotain uutta.
Uutta ja negatiivista. - Olemme samaa mieltä:
Pitää työstää monisäikeistä hahmoa. —Totta.
Sankarin pitää miellyttää, ettei yleisö... Auta, olet tuottaja.
Elokuva ei voi kertoa läpeensä negatiivisesta henkilöstä.
Pitää voida kiintyä...
Kun Gian Maria Volonté näytteli elokuvassa Epäilyksen ulkopuolella—
hahmo oli epämiellyttävä, mutta samaan aikaan... —Koominen.
Ja paskat, hän oli... - Kepeä.
Ei, vaan... kiehtova. Niin juuri.
Mutta tärkeintä on kertoa, mitä hän on tehnyt tälle maalle.
On kerrottava, miten syvälle hän on syössyt Pikku-ltalianne.
Lopeta tuo "Pikku-ltalia". Kaimaanille!
Mitä näyttöä minua vastaan on? Mitä todisteita tai lausuntoja?
Ei mitään. On vain niiden tuomareiden mielikuvitus —
jotka keksivät tämän väitteen, tämän vainon, jonka kohteena olen.
Haluamme Italian, jossa yksityinen saa lisää tilaa ja valtio vähemmän.
Italian, jossa on enemmän yksityistä ja vähemmän valtiota.
Tässä ovat painikkeet.
Kukin painike vastaa yhtä edustajaa eli yhtä ääntä.
Punainen äänestää vastaan, vihreä kannattaa häntä, valkoinen on tyhjä.
Ei hullummin valittu nämä avustajat, vai?
Niin, mutta en halua Kaimaanin ympärille massaa.
Haluan oikeita ihmisiä ja että kasvot näkyvät.
Kasvot, aivan. Olet sanonut sen tuhat kertaa.
Mutta nyt pitää päättää lukumäärä.
Bruno sanoi 900. —Niinkö?
900 avustajaa, 900 eväspussia, 900 sosiaaliturvamaksua? — Bruno!
900 avustajaa? Se on liikaa.
Ei siihen ole rahaa.
Miten ne hoidetaan? - 900 kaikkiaan, elokuvaa varten.
Niin, mutta se tekee silti 100000 euroa. Ah, Friz.
Näiden piirustusten talo kuuluu... - Kaimaanille. Hyvä Friz.
Pyysin kyllä jotain näyttävämpää ja moukkamaisempaa.
Sitähän se on. Sitä paitsi elokuva... —Suurentaa.
Hyvä Friz. On parempi tehdä vähemmän mutta hyvin.
Luulen, että kaikki pitää puolittaa.
Puolet lavasteista, osin ehkä yhdistelemällä.
Puolet työsuunnitelmasta, puolet avustajista, puolet elokuvasta.
Ei ole rahaa, Teresa. Kaikki pitää puolittaa.
Olen tehnyt vain kaksi lyhytelokuvaa. —Mitä siitä?
Ehken pysty tähän. Kaikki kyselevät, mitä tehdä.
Onko sinua loukattu? - Ei, ehkä en osaa ilmaista asiaani.
En osaa, Bruno, en ole ikinä tehnyt tätä!
Nyt teet ja hienosti. —Liian vaikea ensi elokuvaksi.
Olisi pitänyt aloittaa jollain... omemmalla.
Tämähän on sinun. —Aiheen pitäisi olla omakohtaisempi.
Teresa, puhuin lavastajan kanssa. —Myöhemmin.
Frizillä on idea taloa varten. —Mene!
Älä vain mene paniikkiin tai tartutat minutkin.
Äläkä enää puhu niistä lyhyt- elokuvista tai tulen uteliaaksi —
katson ne enkä pidä niistä, etkä saa enää ohjata.
No niin, töihin siitä.
Kuule. Sunnuntaina menen lounaalle kotiväen luo maalle.
Jos haluat tulla vaimon ja lasten kanssa... —Sunnuntaina?
Katsotaanpa... Huvittaa kyllä. Meitä kaikkia.
Tule katsomaan, Teresa. Frizillä on upea ajatus.
Syö nyt. Se lentää...
Se oli minun.
Syö nyt.
Tämä on isin uusi kotitalo. - Hieno. Ulkoa se on hieno.
Iltaa. Saanko avaimen.
Hyvää yötä. Toivottakaa tekin. - Hyvää yötä.
"4 miljoonaa 567.226 euroa" -
"554 esityskopiolla."
"Keskimäärin 5016 euroa per kopio."
Maailmojen sota on katsotumpi kuin Batman, ja Tähtien sota3.
Mennään katsomaan Maailmojen sota.
Ei enää niitä pelottavia elokuvia. Ja aina sinä valitset.
Yhdessä ne valitaan. Kuka valitsee, Giacomo?
Sinä. - Ei ole totta.
Eikä se ole pelottava. Kuka niin sanoi? - Kaverit.
Äiti. - Se on aikuisten leffa, ne seksivät.
Tekevät mitä? - Seksivät. Tsi-tsi.
Tuskin siinä tehdään paljon tsi-tsii.
Miten vanhaksi saan hellitellä teitä? - 10.
Ai, vielä 10 vuotta. - Kun olemme 10, riittää.
Siis enää hetki. Voi harmi.
Andrea, kerro miten siellä psykologilla meni tänään?
Sen dinosaurukset ovat vanhoja ja rumia ja legoja on tosi vähän.
Mikset pääse yhteysymmärrykseen äidin kanssa?
"Yhteisymmärrykseen." - Yhteismämmärr...
Opettele sanat. —Ja lopeta sinä tuo.
Riittää jo, nukutaan nyt.
Kumpi on parempi, isi: Dida vai Buffon?
En tiedä.
Mutta kumpi sinusta on parempi molari, Dida vai Buffon?
Riippuu päivästä. —Mutta kumpi sinusta on parempi?
Minusta Dida.
Hyvää yötä. - Minusta Buffon. Hyvää yötä.
Haloo? Andrea! Kotonako olette?
Peli?! - Tuli yllätyssoitto, koska kolme poikaa on sairaana.
Luulen niin. Peli alkaa, annan nyt äidille. Hei.
Kenttä on tosi iso.
Miksi ette soittaneet minulle? Mitä tarkoittaa "iso kenttä"?
Ai mitäkö? Se on iso. Iso kenttä.
Hän on kai vaihtopelaaja.
Ovatko tässä vaihtopelaajat? Oletteko vaihtopelaajia?
Eivät he tiedä.
Kuinka monta on kentällä?
Kahdeksan. —Heitä on kahdeksan. Mitä se on?
Aivan, on kai se kasipeliä, koska heitä on kahdeksan.
Maaleja on oikeastaan joka puolella.
Niitä on joka puolella, joten en tiedä.
Mitä ne nyt valitsevat? Ei tämä ole vihreä, vaan ruskea.
Kenttä on ruma ja... aivan pölyinen.
Se on kai hiekkaa, jossa on kai pieniä kiviä.
Ei, minulla on väärät kengät ja likaannun.
Täällä on tosi pölyistä ja...
Ai Andrealla? En tiedä. Luulen että on.
Ei, en kysy sitä häneltä. Anteeksi nyt, Bruno, en kehtaa.
Kaikki muut kuulevat.
Odota, Andrea... Mihin te menette?
Ovatko kengät oikeat? Ovat ne.
Pitää mennä. Piru vie, minulle vihelletään.
Katson Margheritan vaipan.
Et tullutkaan lasten kanssa. He viihtyisivät täällä.
Andrealla on tärkeä peli. Kuulin siitä viime hetkellä.
Sääli. —Niin on. Se on tärkeä peli.
Menemme vaihtamaan. —Ensimmäinen peli isolla kentällä...
Pelaajia on kahdeksan, yleensä viisi.
Jos kyntää rinnettä, paakut vierivät tuhoten köynnösrivistön.
Toki se riippuu rinteestä, rivistön tyypistä ja mullasta.
Oliivipuut ovat toinen juttu.
Kastelet kaksi vuotta ja ne kasvavat itsekseen.
Mutta pitää kitkeä... Mitä nyt?
Katsoin vain kelloa. —"Perata".
"Perata" on ammattisana.
Oliivit kerätään ja viedään puristamoon.
Minun pitää pirauttaa. Andrean peli on päättynyt. —Ne pelit...
Puristamossa seuraan, että oliivini käsitellään heti —
eikä jätetä odottamaan, koska öljystä tulisi hapanta.
Mikä oli lopputulos?
2-2, hyvä, hyvä. Olivatko maalit hänen vikansa?
Huolehdin, että he tekevät juuri... —Hän nukkuu.
Mitä odotit? Kävit kolme minuuttia sitten.
Kunhan tarkistin. - Levottomuutesi tarttuu minuunkin.
Hän vain tarkisti. - Tiedän, että hän vain tarkisti.
En ole ikinä nähnyt, että olisit levoton Margheritan vuoksi.
Moitit minua, kun en nouse joka kolmas minuutti?
Luisa-parka. Häntä vain huoletti.
Hän huolestuu, minä en. Hän osaa olla äiti, minä en.
Olet aina hänen puolellaan: "Luisa-parka". —Miksi teet noin?
Anteeksi, Paola, täällä on jokin kohtaus.
Ei huolta. Soitan sitten myöhemmin.
Ei voi olla totta. Kaikki tiesivät. Veljesi, äitisi, isäsi.
Ja kaikki ovat tyytyväisiä. - Herätät hänet.
Mikset ole kertonut?
Olemme aina yhdessä, enkä tiedä että olet naisen kanssa.
Oletko esitellyt vaimosi? Hän ei tullut tänäänkään. - Pelin takia.
En nähnyt poikani peliä saadakseni todistaa kohtauksenne:
"Minä olen tällainen äiti, sinä tuollainen."
"Äitini puolustaa sinua, mutta sinun äitisi ei minua."
Ehkä poikani petrasi, mutta en tiedä sitä —
koska vaimoni ei tajua jalkapallosta paskaakaan. —Hyvä.
Entä jos olisin ollut rakastumassa sinuun, Teresa.
Miltä ääliöltä olisinkaan näyttänyt?
Olitko rakastumassa? - Sanoin "entä jos".
Olen mustasukkainen. —Älä viisastele.
Miten te tämän lapsen sitten teitte?
Menimme Hollantiin, ja... - En halua tietää!
Ei se ole... - Hiljaa, en halua tietää!
Se kuohuttaa minua.
En varmaan ymmärtäisi. Selitätte enkä ymmärrä.
Joten unohdetaan se.
Tähän Kaimaani pannaan, kun hän on kuollut.
Kuoleeko hän lopussa? - Ei.
Mutta koska hän on hyvin rikas, hän tilasi mieleisensä haudan.
Kuollessaan hän on edes vähän iloinen.
Mitä sanot, Giacomo? - Ehkä tykkään tästä leffasta.
Enemmän kuin Kataraktista? —Ei nyt sentään.
Bruno! - Hei, Marco.
Pyysin sinut etuajassa, koska on vähän asiaa.
Miten sujuu? Onko homma edistynyt? —On.
Lavasteet ovat upeat. Näet sitten.
Perhekin voi hyvin, vai? - Kyllä.
Montako lasta sinulla olikaan? —Kaksi. Toinen 9 ja toinen 7.
Entä kuinka vanhoja he ovat? - Minähän sanoin: 9 ja 7.
Aivan. Poikani aloittaa yläasteen.
Murrosikä... tiedäthän.
Mekin olemme olleet nuoria. Tiedämme ne jutut, ja...
Onko sinulla ongelmia? - Ei ei, tämä ammatti se vain.
Yhtenä viikkona näet lapsia, toisena et.
Pitäisi olla vähän enemmän lasten ja perheen kanssa.
Lapset tuntevat isän läsnäolon ja tarvitsevat isää.
Etenkin siinä iässä.
Pitää tehdä valintoja. Pitää...
Pitää... olla mies.
Olen samaa mieltä. En vain ymmärrä, mistä puhumme.
Minua harmittaa elokuvan ja Teresan puolesta.
Hän on selvästi lahjakas ja osaa ohjata. Ja sinä osaat valita.
Aivan, hän on hyvä. Entä sitten?
Haluan pitää sellaisen vuoden...
Mikä se on? —Minkä vuoden?
Sellainen vapaavuosi. Aivan, sapattivuosi.
Koska?
Koskako? Tiedätkö mitä poikani sanoi?
"Katson telkkaria, jos edes siellä näkisin sinut."
Se pani miettimään. Minun pitää pysähtyä.
Pysähdyt elokuvan jälkeen. Sinulla on sitoumus, Marco.
En ole allekirjoittanut. Mutta meidän kesken, se ei ole syy.
Et halua olla Berlusconi? - Olen aina ollut etulinjassa.
Allende, Vietnam, AY-taistot Gian Marian kanssa.
En halua vaikeuksia.
Mitä teet sen puolalaisen kanssa? - Sturovskin.
Haluatko, että minä puhun hänelle? Vai puhutko itse?
Ehkä on parempi, jos sinä puhut.
Olet oikea vanhan koulun tuottaja. Älysit heti, että olin...
Anna muisku. Voi hyvin.
Hei sitten, Bruno. Kyllä se jotenkin...
Vastaaja. Hän on kai tulossa. Kyllä te Marcon tiedätte.
Hän tekee paljon töitä. —Nykyään hän on kyllä enemmän lasten kanssa.
Ymmärrätte kai, mikä tilaisuus teille suodaan? —Kyllä.
Pulici on kuin Stradivarius: Pieni kosketus saa sen soimaan.
Ei nyt keskitytä näyttelijään. Hän ei ole koko elokuva.
Itse painotit teemaa."Pikku-ltalia".
Mutta se vaatii vahvan näyttelijän. - Jos esimerkiksi hän jäisi pois —
se olisi menetys elokuvalle, myönnetään. Mutta elokuva olisi...
Elokuva olisi mitä?
Bruno! Mitä olisi? —Elokuva olisi...
...yhtä väkevä. - Ei minusta.
Et siis tekisi elokuvaa ilman häntä?
Ei, en tekisi.
Tiedät sen hyvin. Ohjaaja on uusi, elokuva vaatii tähden.
Miksi käymme tätä keskustelua nyt? Mistä on kyse, Bruno?
Mistäkö? Teresa... Anteeksi, pieni hetki.
Mikä on? - Pulici ei ole enää mukana, eikä kohta Sturovskikaan.
Miksi ihmeessä? —Hän ei voi.
Yritin kaikkeni, mutta nyt riitti.
En pysty edes palaamaan Jerzyn pöytään. Pitää mennä.
Mihin piruun sinä menet? —Näetkö tuon vaalean naisen?
Hän on vaimoni Paola. Erosimme puoli vuotta sitten.
Miestä en tunne.
Paola? —Miksi teit tämän inhottavan teon?
Mitä haluat minusta? Mitä olen tehnyt? Pelotat minua.
Vai pelotan? Miten lapsiin vaikuttaa nähdä isänsä tässä paskaläävässä?
Mitä se tähän liittyy? Mistä hitosta puhut? —Mitenkö?
Myönnä, että puhkoit ne renkaat. Senkin paska!
Hulluko olet? Entä jos puhkoinkin?
Ja kuka oli se mies ravintolassa? Näin sinut!
Etkö vasta? - Olemme eronneet. Emme ole aikoihin asuneet yhdessä.
Lapset tietävät. Kaikki tietävät. Mitä haluat minusta?
En niin mitään. Tuhosin vain yhden neuleen.
Se oli lahja, minun hieno lahjani.
Mitä haluat minusta? —Totta, se oli hieno lahja. Siksi revin sen.
Hyvää yötä, Paola.
Mitä minä teen?
Mitä kuuluu, Marisa? Onko jotain uutta?
Pankista tavoitellaan teitä kuumeisesti.
Ovat soittaneet jo kolmesti.
Myös Teresa on soittanut. Kännykkänne oli kuulemma kiinni.
Täällä käy näyttelijöitä. Pyydänkö jättämään kuvan?
Pyydä vain.
Myös Elokuva ja psykoanalyysi" - tilaisuuden tiimoilta soitettiin.
Siellä halutaan näyttää Maciste vs. Freud.
Lähetänkö sen? - Päättäkää itse.
Käyttekö täällä iltapäivällä? —En.
Pulici häipyi, Strukovski ei rahoita eikä elokuvaa tehdä.
En tiedä mitä tehdä. - Miten niin ei tehdä?
Homma lässähti. - Mutta teidän on tehtävä se.
Meidän on pakko. Mitä muuta voimme?
Litteä keltainen!
Miksi en löydä sitä palaa?
Mitä olen tehnyt sinulle, Paola?
Lltaa. —lltaa.
Seis!
Alkuasukkaat asemiin. Kaikki Kolumbuksen ympärille.
Ilman kenkiä, pojat.
Kuuntelepa.
Käytämme kameravaunua -
mutta sen pitää liikkua hyvin, hyvin hitaasti.
Painota tätä.
Tämä on voitonhetki Kolumbukselle; kukaan ei uskonut häneen. Kuuletko?
Mutta seitsemän kuukautta purjehdittuaan, kärsittyään...
Tuota en tiennyt. —Seitsemän kuukautta.
Maailma on kiitollinen, se on ansiostasi suurempi.
Hymyile siis. Hymyile.
Missä? - Ei vaan...
Pyysin hymyilemään.
Sillä lailla, hyvä! No niin!
Ohjaaja vain puhui Kolumbuksen hymystä.
Mitä tälle munkille tehdään? —Vie pois, hän ei ollut mukana.
Torvajanican suunnalla. —Valmiina otokseen, alkuasukkaat paikoilleen.
Käykö? Syödään sitten kaikki yhdessä pizzat.
Hei, villit. Mikä sen pizzerian nimi oli? —Da Paperone.
Da Paperone, pizzat ovat maukkaita.
Meni perille! Riittää jo! - Alue tyhjäksi.
Ei mitään, se oli vain...
Olen sanonut tuhat kertaa, näyttelijän pitää keskittyä.
20 minuuttia. Kaksi otosta, ja sitten lopetamme.
Olkaa hyvä! —Se on kiinni.
Herrani, jälleennäkemisen riemu on suuri kuin tämä meri, jonka juuri...
Seis!...ylitin. Anteeksi, Caspio. Tehdään se uudestaan.
"Rouva Bonomo, syntynyt Roomassa, henkilötunnus ZMRLA62A55H010" —
"kotiosoite Via Antonio Pollaiolo 5, Rooma."
"Osapuolet, joiden henkilöllisyyden olen varmistanut" -
sopivat seuraavaa. Pykälä..."
Onko kaikki hyvin? —Kyllä.
Oletteko varmoja? —Olemme.
Se on tärkeä askel. —Tiedämme sen.
"Bruno Bonomo myy ja siirtää puolet kokonaisuudesta Paola Zamoranille" —
"jolle entuudestaan kuuluu toinen puolisko" -
"ja joka täten omistaa kokonaan asuinkiinteistön osoitteessa..."
Tänne! —Hyvä, hyvä. Koko otsalla.
Jalkojen välistä.
Eteenpäin.
Tee sinä.
Täydellistä.
Ota tämä.
Onko se hyvin?
Hyvä, eikö? Mene sisään, pannaan kiinni.
Apua, isi! —Ei hätää.
Tämä on puvustajan auto. Siellä ovat kaikki asut.
Tuossa autossa ovat kaikki sähkömiesten tarvikkeet.
Maksatko sinä näille kaikille ihmisille? —Kyllä.
Miten pystyt?
Isin rahoilla pystyy kertomaan yhden päivän Kaimaanin elämästä.
Minkä päivän? —Päivän jona hänen pitkä oikeudenkäyntinsä päättyy.
Hänet todetaan syylliseksi tai syyttömäksi.
Alkaa olla valmista, Bruno. - Sillä lailla.
Entä jos elokuva maksaa liikaa, ja rahasi loppuvat?
Älä siitä huolta kanna. - Entä jos se ei menesty?
Jos menestyy, niin menestyy, jos ei...
Jos ei, niin etkö enää ikinä tee leffoja? —Giacomí...
Paola, menisitkö asemiin. Henkivartijat, tulkaa nopeasti.
Mennään asemiin. Vauhtia, Giovanna.
Henkivartijat, nopeasti autoille.
Olemme valmiit kuvaamaan.
Tännepäin. Mene, Maurizio.
Voimme aloittaa, Teresa.
No niin...
Oletko valmis? —Olen, olen.
Kaikki asemiin, kiitos.
Antaa mennä.
Kamera... —Käy.
Klaffi. - 8, 1, ensimmäinen.
Olkaa hyvä.
Sinun pitää sanoa se kovempaa. —Olkaa hyvä!
Muistuttaisin tuomioistuimelle, että en puhu vain syytettynä —
vaan myös ja ennen kaikkea kansalaisena —
jolle enemmistö italialaisista on uskonut maan johtamisen vastuun.
Juuri siksi italialaisilla on oikeus tietää...
Te hyökkäätte pääministeriä vastaan, eikä sitä voida tuomarille sallia.
Jos haluatte politikoida, erotkaa ja hankkiutukaa parlamenttiin.
Kun minulla oli syöpä —
vasemmisto antoi minulle kuusi kuukautta elinaikaa, ehkä vuoden.
He kun eivät uskoneet lyövänsä minua vaalein —
vaan syövän tai tuomarikunnan avulla.
Minä en ole mikään kieroutuma.
Kommunistit ja heidän vihansa minua kohtaan ovat maan kieroutuma.
Oikeuslaitoksen käyttö politikointiin, se se on kieroutuma.
Veronmaksajien rahoja ei saa enää tuhlata valheelliseen syytteeseen.
Vain minä olen hallinnut koko parlamentin vaalikauden.
Uudistin viidessä vuodessa enemmän kuin vasemmisto viidessäkymmenessä.
Se ei ollut hallituksessa, mutta se oli vallassa:
Kouluissa, yliopistoilla, syyttäjän virastoissa, lehdissä —
televisiossa, tuomarikunnassa, ja perustuslakituomioistuimessa.
Johtajanne myönsi, että ryhmällänne on pimeitä varoja ulkomailla.
Aiotteko puolustautua näin vakavalta syytökseltä?
Käytän oikeuttani vaieta.
Kuinka surullinen vasemmisto on. Se tekee kansankin surulliseksi.
Minä taas olen halunnut palauttaa toivon tälle maalle.
Ikävä kyllä puolet italialaisista ei pysty edes toivomaan -
sillä se osaa vain vihata.
Vasemmisto ei muuta osaakaan, kuin vihata minua.
Maksoitte säännöllisesti valtavia summia tuomareille —
jotta nämä rikkoisivat virkavelvollisuutensa.
Maksoitteko heille kuin alaisillenne? - Älkää vastatko.
En vastaa, menen nyt. Olen jo myöhässä.
Kreikan presidentti odottaa tärkeään tapaamiseen.
Toivoin, että tällä kertaa päämin... - Koska kuulun troikkaan...
Lähtekää. —Tämä troikka johtaa Eurooppa-neuvostoa...
Syytetty tuntuu haluavan jatkaa oikeuden välttelyä.
Tässä salissa kuitenkin lukee: "Laki on kaikille sama."
Mutta tämä kansalainen on ehkä hieman tasa-arvoisempi kuin muut —
koska enemmistö italialaisista... - Menkää.
Koska enemmistö on vapain vaalein valinnut hänet johtamaan...
Liittolaiseni olivat mitättömyyksiä. He olivat fasisteja.
Vein heidät hallitukseen ja tein heistä ministereitä.
He olivat itseään suomivia kristillisdemokraatteja.
He raastoivat julkisesti hiuksiaan, ja minä vakuutin heidät.
Pohjoisen liitto sitten...
Koko Eurooppa kehotti minua varomaan: "He ovat rasisteja."
Puhuin heille järkeä. Vein heidätkin hallitukseen —
vaikka minua tultaisiin loukkaamaan ja kutsumaan mafiosoksi.
Vein ne kaikki hallitukseen.
Yksikään ei ole soittanut minulle tänään.
Alustavasta kuulemisesta on kulunut viisi vuotta.
Syytetty on vain vältellyt oikeudenkäyntiä.
Hän ei ole saapunut kehotuksista huolimatta.
Hän on tehnyt kaikkensa, saadakseen lakeja —
jotka estäisivät tämän oikeudenkäynnin läpiviemisen.
Se mistä oikeudenkäynnissä yhdessä vaiheessa oli kyse -
oli juuri mahdollisuudesta viedä se läpi.
Siitä, että tuomioistuin pystyisi tekemään työnsä valtiota palvellen.
Vielä yksi asia ennen kuin oikeus vetäytyy.
Toivon, että olette tietoisia siitä, että voitte tuomiollanne —
muuttaa maamme historian.
Pääministeri. —Niin?
Tuomioistuimesta soitettiin. He ovat valmiit.
Mekin olemme valmiit. Mennään.
Pääministeri, millaista tuomiota odotatte?
...tuomiten teidät 7 vuodeksi vankeuteen —
esteelliseksi julkisiin virkoihin —
ja menettämään oikeutenne rangaistuksen ajaksi.
Syytetty tuomitaan maksamaan oikeudenkäyntikulut.
Tuomion perustelut julkistetaan 60 päivän kuluessa.
Oikeuskäsittely on päättynyt.
Liberaalissa demokratiassa tuomarit soveltavat lakia.
He eivät nouse vastustamaan, vastustamaan, vastustamaan —
äänestäjien valitsemaa johtajaa.
Liberaalissa demokratiassa johtajan voi tuomita vain hänen vertaisensa —
eli ne jotka kansa on valinnut.
Tuomareiden kasti haluaa vallan päättää äänestäjien puolesta.
Ja sanoisin, että on tullut aika pysäyttää heidät.
Kiitos. - Aiotteko erota?
Tuomioni myötä -
demokratiastamme on tullut hirmuhallinto.
Hirmuhallinto jota vastaan kaikilla vapailla ihmisillä, kuten teillä —
on oikeus reagoida kaikin tavoin. Kiitos.